El vigilant vora els balancins
![Imatge](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi6RQYVvqEqqcWZCmnhNjDgDR8FlkOgByS8cUCF7tb_kZ-K9I4i6xqIK3QVRmwki0GRsNOVj3tYv2pJX1K0eh5Pkgkfo8HRax51-18E76B81BdgvQYa_IC0wrGtybdJBYIE83GGsQjdCvyff1eJlH4Og-PSuqarBRicsRg-NRiA-tc9ljX7ylHCGMMyNDmP/s320/IMG_20230128_0003.jpg)
EL VIGILANT VORA ELS BALANCINS Ràdio Maconda, Tinta a Volum. Narradora: Neus Castellano https://www.ivoox.com/vigilant-vora-els-balancins-toni-cucarella-audios-mp3_rf_128482134_1.html Jo no volia anar-hi mai, a ca la senyora Carme: en aquella hora els meus amics jugaven partit al Campet de les Eretes. Però ma mare m’hi obligava. En acabar de berenar, havia d’anar a ca la senyora Carme, tres cases més enllà de la nostra, i fer-li la visita i estar-m’hi una estona. Era l’obligació que m’havien encomanat. I encara que no em plaïa gens, m’hi vaig acostumar. La porta de sa casa sempre la trobava ajustada, amb la clau al pany: hivern i estiu, la clau al pany i la porta del postic ajustada. Abans d’anar-se’n a dormir era quan treia la clau del pany, tancava la porta i rodava la clau per dins. Però de dia sempre romania ajustada. Sempre. Així que jo només l’havia d’espentar i obrir. En passar cap a dins, tot just havia saltat el brincal, m’aturava i pronunciava la frase de costum: Qui està